![Božská krmě](/Content/Covers/m/montebello_Fou.bmp)
Božská krmě
Montebello, jehož celá tvorba prozrazuje až posedlost hledáním původu... především slov, si jako téma pro sbírku dvaceti krátkých prozaických textů zvolil připomenutí různých francouzských pamlsků.
Denis Montebello, autor asi patnácti knih – románů, kratších próz i básnických sbírek, a také překladatel literárních textů z latiny a okcitánštiny, věnoval tuto novou knížku poměrně nečekaně… jídlu. Nejde však o kuchařskou knihu – ačkoli u některých položek je návod na přípravu zmiňován, a to dokonce i s krajovými odlišnostmi. Montebello, jehož celá tvorba prozrazuje až posedlost hledáním původu... především slov, si jako téma pro sbírku dvaceti krátkých prozaických textů zvolil připomenutí různých francouzských pamlsků.
Některé z nich z těch pokrmů známé, jiné méně, někdy jde o čistě regionální speciality (zejména oblasti Charentes), takže nejenže český ekvivalent je těžko dohledat, ale i původní výraz najdeme až v hodně podrobném slovníku. A nejde jen o slovíčka. Zdaleka ne všechny ty pochoutky jsme měli možnost někdy ochutnat. Jednou jde o rybu, jindy o mušle či ústřice, o sýr, fazole či boby, dokonce i sůl je zde rozpitvána, jindy jsou pojednány sladké či slané pamlsky vyznačující se složitou přípravou: krajové či s jistým svátkem spojené dobrůtky. Články věnované zajímavým poživatinám z oblasti Poitou-Charentes původně vycházely na pokračování v revue L'Actualité en Poitou-Charentes. Denis Montebello za knihu získal cenu Prix du livre de la région Poitou-Charentes a Prix Erckmann-Chatrian.
Dvacet textů, každý s doprovodem zajímavé, sličné fotografie Marca Deneyera, tedy představuje rozličné pochutiny a pokrmy. Každý popis – o co jde, kde a z čeho se to vaří, kdy se to jí, jak to chutná apod. – z oblasti výkladu pro mlsné jazyky rychle zabředá do okolností rovněž jazykových, avšak jiného rázu. Postřehy zejména o původu názvů vybraných pochutin, s vyčíslením stop, jež na nich zanechala staletí přípravy dané krmě, připomenutí regionálních variant těchto slov (případně i podoby či složení krmě slovem označované) doplňují různá zamyšlení o konotacích, jaké výraz vyvolává, o synonymech, o mylných výkladech ať etymologie, nebo významu daných výrazů a podobně. Nechybí pozoruhodné záznamy o tom, u jakých autorů a v jakých zapomenutých literárních dílech poživatiny vystupují, jaké legendy jsou s nimi spjaté. Doplňují je úvahy hodné básníka: vyvolá je zvuková či grafická podoba slova, vzpomínka, cokoli. Texty velmi poetické, rozhodně však ne samoúčelně, texty vtipné, poučné a nečekaně objevné. Ideální dárek – s jedinou výhradou, že obdarovaný musí umět, a dobře, francouzsky.
I pro překlad je taková knížka totiž velkým oříškem. Anebo výletem za slovíčky. Tak třeba krátký článek věnovaný „fouace“: v dvoujazyčném slovníku najdeme „f. kuch. po(d)plamenice“. A musíme pátrat dál, v SSJČ: „Podplamenice, poplamenice – chlebová placka pečená při chlebě na okraji pece u plamene; p. máslem mazané (Rais)“. A to jsme dopadli dobře. Jiný text popisuje „la jonchée“. Český ekvivalent? „Smetanový sýr v sítinovém košíčku…“
Na to, že jde o knížku neobvyklou, upozorní čtenáře už obálka – vybraného vkusu – a také název. "Viandes célestes" odkazují k Rabelaisovi, k francouzštině 16. století, kde ještě "viande", dnešní prozaické "maso" neslo význam "poživatina" – "viande" a "vie", "poživatina" a "život" (slovanský výlet od "života" k "břichu" si tu odpustíme). "Viandes célestes", výraz rabelaisovský, dnes kromě rozměru opozice nebeského, božského a pozemského, tedy přízemního může být chápán i prostě a jednoduše jako "boží", "božské žrádlo" tak jak by se ho chopila hovorová čeština, potvrzuje Denis Montebello.
Montebellova knížka je zkrátka pravým pošušňáním: při četbě pro ducha, při prohlížení pro oči, a pakliže se nám podaří vyhovět nápovědě a přistoupit k činům, tedy degustovat zmíněné mlsy, pak jistě potažmo pro naše útroby.
Diskuse
Vložit nový příspěvek do diskuse