![Pro ty, kdo chtějí slyšet hlasy](/Content/Covers/l/lotass_Min.gif)
Pro ty, kdo chtějí slyšet hlasy
Nová próza Lotty Lotassové (1964) se stala jako obvykle senzací na švédské literární scéně.
Nová próza Lotty Lotassové (1964) se stala jako obvykle senzací na švédské literární scéně. Dlouhý a obtížně přeložitelný název odkazuje ke zkouškám stereofonního vysílání, při nichž Švédský rozhlas v blahobytných 60. letech instruoval občany, jak si v bytě co nejefektivněji rozmístit reproduktory. Tato narážka na jednu z nejbezstarostnějších epoch domácích dějin ostře kontrastuje se samotným textem, v němž Lotassová, pověstná svou zálibou ve výstředních jazykových hrátkách s autentickým historickým materiálem, básní o odvrácených stránkách moderní civilizace.
Na pozadí západoamerické pouště, do interiérů kasín a zatuchlých motelových pokojů, umisťuje pět postav masových vrahů a nechává je vypravovat jejich osudy a popisovat jejich pocity. Vzniká tak skladba o pěti navzájem splývajících lyrickoepických subjektech, z nichž čtyři – vrahové přezdívaní Klaun, Králík, Apoštol a Netvor – mají předlohy v reálném světě. Jedním z hlavních témat tohoto oratoria hrůzy, pohrávajícího si s oblíbenými klišé americké populární kultury, je vnitřní prázdnota a vykořeněnost promlouvajících. Navzdory ožehavé látce zde nezaznívají konejšivě vyhraněná politická stanoviska. Cílem totiž není rozptýlit publikum, ale vytrhnout ho z polospánku. A zároveň ho okouzlit jazykem, z nějž je nejeden čtenář přímo u vytržení.
Vyšlo v kulturním týdeníku A2 17/2006
Diskuse
Vložit nový příspěvek do diskuse